Й. Гавраилов е наш съгражданин. От своето детство и ученичество в Добрич и досега пази скъп спомен за очарователната си учителка Цанка Лазарова. Тя е сестра на съпругата на Й. Йовков – Деспина Колева, и е една от първите радетелки в града да се запази паметта за Певеца на Добруджа. Тогава едва ли младият човек е предполагал, че съдбата по-късно ще го срещне с българския класик вече в своеобразен творчески проект. Й. Гавраилов получава висшето си образование през 1955 г. в Института за живопис, скулптура и архитектура "И. Е. Репин" – Санкт Петербург. Творческата му биография включва работа върху портрети, фигурална и монументална скулптура .[1]
По повод на стогодишнината от рождението на Й. Йовков през 1980 г. скулпторът поема отговорната мисия – да изработи фигурата на писателя към музейния комплекс Дом-паметник в Добрич. Трудно е за един творец сам да описва своето произведение, родено след много художествени търсения и размисли. Идеята на Й. Гавраилов предполага да се изгради своеобразна стилово-ритмична връзка между скулптурната фигура и музея. Търси се да се улови най-значимото за писател като Йовков, което по естетически път силно да въздейства върху зрителя. По думите на скулптора началният замисъл е включвал направата на фигура на човек, седнал на пейка пред музея. След размисъл над проекта осъзнава, че по този начин ще се загуби връзката с конкретната сграда, строена по специален повод. Избира друг вариант. Представя фигурата на писателя в обкръжението на негови герои. Отхвърля и този вариант, защото усеща, че той ще предизвика разсейване на духовната концентрация при докосването до света на Йовков. Творческото му вдъхновение му диктува да направи фигура на човек в цял ръст. Този път вниманието се насочва изцяло върху общото визуално излъчване на фигурата. Това се прави деликатно и фино, за да бъде усетена душевната нагласа на изобразявания обект. Творческото решение представя дрехата като загатваща разперени птичи криле. Следва един детайл, който остава почти винаги незабелязан за пробягващите човешки погледи. Това е дискретно поставената книга в ръцете на писателя, която се превръща в символ на цялостния негов творчески дух. Тя е почти само загатната – оставена всеки един сам да я открие за себе си. Идеята на скулптура е – всеки, който премине покрай фигурата и музея, да остане изпълнен от внушенията на класика Йовков.
Името на Й. Гавраилов остава в българското изобразително изкуство с образите и на други добруджански творци. Той е автор на две бронзови скулптурни фигури на поетесата Дора Габе. Едната е поставена в двора на СОУ "Дора Габе" в град Добрич, а другата е притежание на Националната художествена галерия в София. Прави портрет на един от основоположниците на българския театър, актрисата, родена в Добрич – Адриана Будевска.
Много са днес паметните следи за писателя Й. Йовков. Една от тях днес се е превърнала в несъмнен културен и художествен факт. Това е скулптурната фигура на българския класик пред Дом-паметника в Добрич, дело на Й. Гавраилов.
[1] Енциклопедия на изобразителните изкуства в България в два тома. Т. 1, С., 1980, с. 169.
![](https://blog.bg/photos/profile/133544.jpg)